Kasvatustieteiden artikkelimuotoisen

pro gradu -tutkielman pohja

Mikko Mallikas

[Tähän minkä aineen esim. Kasvatustieteen] pro gradu -tutkielma

Artikkelimuotoinen

Kevät-/Syyslukukausi 20XX

Laitoksen nimi

Jyväskylän yliopisto

Tiivistelmä

Mallikas, Mikko. 2014. Tutkielman nimi. [Tähän ilman hakasulkuja, minkä aineen, esim. Kasvatustieteen] pro gradu -tutkielma. Jyväskylän yliopisto. Laitoksen nimi. xx sivua.

Tiivistelmä (abstract) toimii itsenäisenä tekstinä julkaisun sisällöstä niin, että se on ymmärrettävissä ilman alkuperäistä julkaisuakin. Tiivistelmän paikka on työn nimiölehteä seuraavalla sivulla. Bibliografiset tiedot otetaan työn nimiösivulta ja ne merkitään siinä olevassa muodossa. Tiivistelmän maksimipituus on 250 sanaa, ja sen tulee mahtua yhdelle sivulle rivivälillä 1,5 kirjoitettuna.

Tiivistelmästä tulee käydä ilmi tutkimuksen tarkoitus ja kohde (mitä ja miksi on tutkittu), tutkimusmenetelmät (tutkimukseen osallistujat, otos, aineistonkeruu- ja analyysimenetelmät) sekä tärkeimmät tutkimustulokset ja johtopäätökset (tutkimuksen keskeinen anti). Turhat sanat karsitaan mutta silti käytetään täydellisiä virkkeitä. Tiivistelmässä ei saa esiintyä taulukoita eikä graafista esitystä.

Tiivistelmä voidaan jakaa esimerkiksi neljään kappaleeseen. Ensimmäinen kappale esittelee tutkittavan ilmiön ja tutkimuksen tarkoituksen. Toisessa kappaleessa kuvataan tutkimuksen toteutus ja menetelmät. Kolmas kappale kuvaa keskeiset tulokset. Neljäs kappale kuvaa tutkielman teoreettiset ja/tai käytännön johtopäätökset. Tiivistelmän loppuun merkitään asiasanat: 3–5 työn sisältöä kuvailevaa asiasanaa. Näistä sanoista ensimmäiset valitaan työn nimekkeestä, muiden valinnassa käytetään tarvittaessa asiasanaluetteloita (esim. Psychological Abstracts, EUDISED tai ERIC).

Asiasanat: sana 1, sana 2, sana 3, sana 4, sana 5 (maksimissaan 5 sanaa)

Sisältö

Tiivistelmä	2

Sisältö	3

1	Johdanto	4

1.1	Johdanto ja lähdeviittauskäytänteet	5

1.2	Tyylit, taulukot ja kuviot	10

1.3	Tutkimustehtävä tai tutkimusongelmat tai tutkimuskysymykset	14

1.4	Ohjeet saavutettavan opinnäytteen tekemiseen	14

2	Tutkimusmenetelmät	16

2.1	Tutkimuskonteksti	16

2.2	Tutkimukseen osallistujat / Tutkittavat / Tutkimusaineisto	17

2.3	Tutkimusaineiston keruu	18

2.4	Aineiston analyysi	18

2.5	Eettiset ratkaisut	19

3	Tulokset	20

3.1	Sisällöllinen alaluku	20

3.2	Sisällöllinen alaluku	20

4	Pohdinta	23

Lähteet	24

Liitteet	31

Johdanto

Pro gradu -tutkielman tavoitteena on kehittää kykyä itsenäiseen tieteelliseen tiedonhakuun, olemassa olevan tiedon erittelyyn ja kriittiseen arviointiin sekä itsenäiseen tiedon tuottamiseen ja soveltamiseen. Tutkielma on osoitus opiskelijan kyvystä tieteelliseen ajatteluun, tutkittavan ilmiön problematisointiin, analysointiin ja raportointiin. Pro gradu -tutkielma voidaan tehdä yksin tai parityönä.

Tämä ohjeisto on tarkoitettu ohjeeksi artikkelimuotoisen pro gradu -tutkielman tekemiseksi. Ohjeisto ei kata kaikkia tutkimusasetelmia, joten voit yhdessä ohjaajasi kanssa päätyä muokkaamaan tätä yleispohjaa tutkimukseesi paremmin sopivaksi. Verrattuna monografiamuotoiseen pro gradu -tutkielmaan artikkelimuotoisen tutkielman rakenne on pelkistetympi ja kirjoitus- ja esitystapa tiiviimpi. Pyrkimyksenä on ytimekäs synteesi niin aikaisemman teoria- ja/tai tutkimuskirjallisuuden esittämisen kuin saatujen tulosten raportoinnin ja pohdinnan suhteen. Artikkelimuotoisen tutkielman pituudeksi suositellaan noin 8 000 sanaa pois lukien lähdeluettelo ja mahdolliset liitteet.

Artikkelimuotoinen tutkielma voi olla suomen- tai englanninkielinen (tai dekaanin luvalla myös muun kielinen). Artikkelimuotoisessa tutkielmassa suositetaan käytettävän tutkielman kielestä riippumatta APA:n (Publication Manual of the American Psychological Association; http://www.apastyle.org/) kirjoituskäytäntöjä, jotka on esitelty tässä mallipohjassa. Erityisesti tämä pätee silloin, kun tutkielma kirjoitetaan englannin kielellä. Tämä ohjeisto noudattaa artikkeleissa yleisesti esiintyvää IMRD-rakennetta [Introduction (johdanto), Methodology (tutkimusmenetelmät), Results (tulokset) ja Discussion (pohdinta)]. Tarvittaessa ohjaajan kanssa voidaan sopia erikseen vaihtoehtoinen käytäntö. Tärkeintä on olla johdonmukainen ja käyttää valittua kirjoituskäytäntöä läpi työn.

Johdanto ja lähdeviittauskäytänteet

Termillä johdanto ei tässä tarkoiteta monografioille tyypillistä ennen teorialukuja tai ilmiön kuvailulukuja sijoittuvaa erillistä työhön johdattelevaa lukua, vaan artikkelimuotoisessa tutkielmassa johdannolla (introduction) tarkoitetaan taustoittavaa ja tutkimuskysymykset perustelevaa lukua, jonka suosituspituus on noin kolmannes gradun tekstiosan pituudesta. Teoreettinen tai tutkittavan ilmiön käsitteitä kuvaileva johdanto ilmentää hyvää perehtyneisyyttä aihepiirin kirjallisuuteen, joten siinä on olennaista rajausten ja valintojen sekä tiiviin ilmaisun tuottaminen. Johdanto kirjoitetaan joko ilman alalukuja tai korkeintaan kahden tasoisia alalukuja ja niiden otsikointeja käyttäen.

Johdannon rakenne. Aloituksen (ts. ensimmäisen tai kahden ensimmäisen kappaleen tai vaihtoehtoisesti ns. ingressikappaleen ennen 1. väliotsikkoa) tarkoituksena on tutkimuksen merkityksen ja tärkeyden vakuuttava osoittaminen eli ns. ”myyminen” lukijalle. Voit aloittaa kuvaamalla tutkimusaiheesi yleisen kontekstin eli esittelemällä ilmiön viitaten yleisellä tasolla aihepiirin teoriaan, aikaisempaan tutkimukseen, yhteiskunnalliseen tilanteeseen tai muuhun olennaiseen taustaan ja tilanteeseen, jonka vuoksi tutkimuksesi on merkityksellinen. Tuo esille havaintoja, joiden kautta aihe tulee ajankohtaiseksi ja tärkeäksi tutkia. Kuvaa sen jälkeen yleisellä tasolla: 1) miten aihetta lähestytään tässä tutkimuksessa ja 2) mikä/mitkä ovat tutkimuksen tavoitteet. Tässä vaiheessa ei siis esitetä vielä tutkimustehtävää tai -tehtäviä ja tarkkoja tutkimuskysymyksiä tai -ongelmia.

Johdanto etenee 1–2 aloituskappaleesta tai ingressistä kuvaamaan tarkemmin tutkimuksen lähtökohdat eli tutkittavan ilmiön ja siihen liittyvät käsitteet, mahdolliset taustateoriat sekä aiemmat tutkimustulokset. Esittele tarkemmin tutkimuksesi kannalta vain kaikkein keskeisimmät asiat, joita olet tutkimassa, koska artikkelimuotoisen työn rajattu sivumäärä ei mahdollista laveasti kirjoitettua kirjallisuuskatsausta. Tutkijan tulee kuitenkin ymmärtää tutkimansa ilmiön kokonaiskuva ja hankkia tietoa oman tutkimuksensa suhteesta ilmiötä tarkastelevan tutkimuskentän kokonaisuuteen, mikä edellyttää laajaa perehtymistä kyseiseen tutkimuskirjallisuuteen.

Tarkoituksena on, että johdannossa esitettävät työn teoreettiset lähtökohdat ja/tai tutkittavan ilmiön kuvailu ja käsitteiden määrittely johdattavat tutkimustehtävään ja perustelevat sen merkityksen. Johdannon avulla lukija siis johdatellaan kirjallisuuteen perehtymisen kautta syntyneisiin tutkimusongelmiin, -kysymyksiin ja mahdollisiin hypoteeseihin.

Lähdeviittausten käyttö tekstissä. Lähdeviittausten huolellinen käyttö on tieteellisen tekstin tärkeimpiä tunnuspiirteitä. Tässä ohjeessa kuvataan tekstin sisäisen viittaamisen ja lähdeluettelon laatimisen tavallisimmat säännöt. Tarkempia ohjeita ja malleja voi katsoa APA:n käsikirjasta (http://www.apastyle.org/).

Hyvässä viittauskäytännössä ilmaistaan selkeästi ja yksilöidysti, mistä lähteestä tai lähteistä kukin tieto, havainto tai tulkinta on peräisin. Yksiselitteisin ja suositeltavin käytäntö on se, että lähdeviite ilmaistaan ensimmäisessä virkkeessä, jossa lähteestä hankittua tietoa referoidaan (Hirsjärvi ym., 2007). Usein tiiviissä kirjoittamisessa tuodaankin lähteestä esiin vain kaikkein keskeisimmät ajatukset, käsitteet tai tulokset yhdellä virkkeellä esimerkiksi seuraavalla tavalla:

Aiempi tutkimus on osoittanut, kuinka sukupuoli ja tunteet kietoutuvat toisiinsa kasvatuksen käytännöissä (Crawford ym., 1992; Davies ym., 2001). Ymmärrämme tunteet tässä artikkelissa sekä yksilöllisinä kokemuksina että vuorovaikutuksessa ja kulttuurisesti rakentuvina (Hargreaves, 2000; Zembylas, 2007a, 2007b). Tunteita tuotetaan vuorovaikutussuhteissa, erilaisissa tilanteissa ja kohtaamisissa. Tunteisiin liittyy poliittinen ulottuvuus: erilaisissa tilanteissa, paikoissa ja suhteissa toisten tunteiden kokeminen ja ilmaiseminen voi olla hyväksytympää kuin toisten tunteiden (Boler, 1999; Zembylas, 2007b). Puhutaan emotionaalisista säännöistä, jotka määrittävät kulttuurisesti tunteiden ilmaisua ja osoittamista (Zembylas, 2007a). Tunteet voidaan nähdä liikkeessä olevana prosessina, jota voi tarkastella tarkoituksenmukaisena tai intuitiivisena reaktiona, joiden intensiteetti vaihtelee ja joihin liittyy aina ruumiillinen kokeminen (Crawford ym., 1992, s. 110–117). Kun tunteeseen liittyy voimakas ruumiillinen ja intensiivisyydeltään syvä kokemus, voidaan puhua affektista (Rossi, 2015, s. 110–111).

Kappaleen lopussa ei siis ole suositeltavaa käyttää lauseesta irrallista, itsenäistä lähdeviitettä. Kuten Hirsjärvi ym. (2007, s. 322) toteavat:

Varsin yleistä on, että kokemattomat kirjoittajat sijoittavat kappaleen loppuun lähdeviitteen, mahdollisesti jopa nipun kirjoittajien nimiä, erittelemättä, mikä osa kappaleen sisällöstä perustuu mihinkin lähteeseen tai mikä on kirjoittajan omaa panosta. Tämä epätarkka menettely ei täytä täsmällisen ja luotettavan viittaustavan vaatimuksia.

Toisinaan lähteestä ammennettu informaatio voi kuitenkin olla mahdotonta tiivistää yhteen virkkeeseen niin, ettei virkkeestä muodostu kohtuuttoman pitkä ja polveileva. Tällaisissa tapauksissa mahdolliset seuraavat viittaukset samaan lähteeseen samassa tekstikappaleessa ilmaistaan siten, että lukija voi päätellä saman lähteen olevan edelleen käytössä. Jäljessä on kaksi esimerkkiä, joista ensimmäinen on kirjoittajavetoinen ja toinen sisältövetoinen:

Toimintakulttuuriltaan erilaisten koulujen digipedagogisia käytäntöjä tutkineet de Koster ym. (2012) havaitsivat, että digitaalisia teknologioita käytettiin pääsääntöisesti linjassa vakiintuneiden toimintatapojen kanssa: Niissä kouluissa, joissa suosittiin opettajajohtoisia aktiviteetteja, digitaalisia teknologioita käytettiin opettajajohtoisesti. Niissä kouluissa, joilla oli pitkä traditio projektiluontoisten ja avoimien tehtävien teettämisessä, digitaaliset teknologiat integroitiin osaksi tämän kaltaista työskentelyä.

Toimintakulttuuriltaan erilaisten koulujen digipedagogisia käytäntöjen tutkimuksessa (de Koster ym., 2012) on havaittu, että digitaalisia teknologioita käytetään pääsääntöisesti linjassa vakiintuneiden toimintatapojen kanssa: Niissä kouluissa, joissa suosittiin opettajajohtoisia aktiviteetteja, digitaalisia teknologioita käytettiin opettajajohtoisesti. Niissä kouluissa, joilla oli pitkä traditio projektiluontoisten ja avoimien tehtävien teettämisessä, digitaaliset teknologiat integroitiin osaksi tämän kaltaista työskentelyä

Esimerkeissä kaksoispiste ilmaisee, että lähdeviitteen sisältävän virkkeen jälkeisissä virkkeissä käsitellään samaa kokonaisuutta. Toinen tapa on käyttää nimen toistamista tai persoonapronominiviitettä ilmaisemaan, että käsittelet edelleen samaa lähdettä. Jäljessä on esimerkki molemmista tavoista.

Morozovin (2013, s. 14) mukaan internetillä teknisenä järjestelmänä ei ole juurikaan tekemistä sen myyttisen ja kaikkivoivan internetin kanssa, josta julkisessa keskustelussa puhutaan. Jälkimmäistä Morozov kutsuu ”internetiksi” vain lainausmerkkien sisällä

Morozovin (2013, s. 14) mukaan internetillä teknisenä järjestelmänä ei ole juurikaan tekemistä sen myyttisen ja kaikkivoivan internetin kanssa, josta julkisessa keskustelussa puhutaan. Jälkimmäistä hän kutsuu ”internetiksi” vain lainausmerkkien sisällä

Sivunumerot pitää ilmaista tekstissä esiintyvissä lähdeviittauksissa aina silloin kun käytetään suoria lainauksia (sitaatit) tai viitataan taulukoihin, kuvioihin tai malleihin. Kokonaisten kirjojen tapauksessa sivunumerot on aina hyvä merkitä, ellei viitata koko kirjaan hyvin yleisellä tasolla. Skaalautuvissa formaateissa julkaistuissa e-kirjoissa ei välttämättä käytetä sivunumeroita. Näissä tapauksissa viittauksen voi kohdentaa ilmoittamalla luvun numero (Kirjoittaja, 2022, luku 11). Muissa tilanteissa sivunumeroiden käyttö ei ole välttämätöntä.

Lähdeviitteen käyttö ei ole välttämätöntä esimerkiksi yleisissä siltaavissa virkkeissä (usein kappaleen alussa), joiden jälkeen siirrytään yksityiskohtaisempaan havaintoaineistoon, jolla tuetaan väitettä tai oletusta, tai yleisissä oletuksissa, väittämissä tai spekulatiivisissa lauseissa, joita tarkennetaan välittömästi jatkossa (esim. ”Vanhemmilla voi olla jo joitakin uskomuksia ja syyselityksiä lapsensa menestymisestä ennen kuin tämä menee kouluun.”). Lähdeviitettä ei myöskään luonnollisesti tarvita tutkimuksia arvioivissa tai yhteen vetävissä virkkeissä, joista olet itse vastuussa, sekä omaan tutkimukseen ja sen tuloksiin liittyvissä virkkeissä.

Toisen käden eli toissijaisten lähteiden käyttäminen ei ole suositeltavaa. Mikäli toissijaista lähdettä joudutaan pakottavasta syystä käyttämään, tämä tulee ilmetä viitteestä ja tekstistä. Lähdeluetteloon merkitään vain toissijainen lähde ja asia merkitään tekstiin esimerkiksi seuraavasti: Honkasalo (2011, s. 15) esittää, että Merleau-Ponty (1947) tarkoitti esitelmätekstissään ‒ ‒ tai vaihtoehtoisesti: Merleau-Ponty (1947) tarkoitti esitelmätekstissään ‒ ‒ (Honkasalon, 2011, s. 15 mukaan). Tässä esimerkissä siis Honkasalo (2011) on toissijainen lähde, joka on ollut kirjoittajan saatavilla, ja Merleau-Ponty on ensisijainen lähde, jota kirjoittajalla ei ole ollut saatavilla.

Jos lähteessä on yksi tai kaksi kirjoittajaa, kaikki nimet luetellaan jokaisen viittauskerran yhteydessä (Ronai & Lammervo, 2017). Jos lähteellä on kolme kirjoittajaa tai enemmän, käytetään vain ensimmäisen kirjoittajan nimeä ja lyhennettä ym. (Berhenke ym., 2010). Tekijät yhdistetään tekstissä ja-sanalla. Jos tekijät ja vuosiluku ovat molemmat sulkujen sisällä, käytetään &-merkkiä. Ulkomaiset nimet taivutetaan (esim. Van Maanenin, Bernhardille). Nimien taivutuksen voi tarkistaa Kielitoimiston ohjepankista (http://www.kielitoimistonohjepankki.fi/selaus/632/ohje/479http://www.kielitoimistonohjepankki.fi/selaus/632/ohje/479). Esimerkiksi jos nimi kirjoitettuna päättyy konsonanttiin, mutta lausuttuna vokaaliin, pääte merkitään heittomerkin kera (esim. Charicot’n, Foucault’lle). Lakiin viitataan leipätekstissä mainitsemalla lain nimi ja sen voimaantulovuosi (Oppilas- ja opiskelijahuoltolaki, 2014). Lähdeluettelossa mainitaan lisäksi lakinumero, antovuosi sekä esimerkiksi Finlexin tapauksessa verkko-osoite, josta laki löytyy. Konkreettinen malli löytyy mallipohjan loppupuolelta kohdasta ”esimerkkejä muista lähteistä.”

Lähdeluettelon laatiminen. Jokaisen tekstissä käytetyn viitteen tulee löytyä lähdeluettelosta, ja jokaisen lähdeluettelossa olevan lähteen pitää esiintyä tekstin viitteissä ainakin kerran. Jos kyseessä on teos, lähdeluettelossa lähteestä ilmoitetaan tekijän sukunimi ja etunimen alkukirjain tai kirjaimet, painovuosi sulkeiden kera, teoksen nimi ja kustantaja (ei siis kirjapaino). Kustantaja ilmoitetaan niin lyhyesti kuin mahdollista (esim. ei käytetä pitkää muotoa McGraw-Hill Company, Inc. vaan muotoa McGraw-Hill). Aikakauslehtien ja toimitettujen tai muiden kokoomateosten artikkeleista kirjataan sivunumerot lähdeluetteloon.

Lähteiden lähdeluetteloon järjestäminen tapahtuu seuraavien sääntöjen mukaisesti:

Lähteet järjestetään sukunimien aakkosjärjestyksen mukaan.

Saman kirjoittajan lähteet asetetaan järjestykseen julkaisuvuoden mukaan siten, että varhaisin on järjestyksessä ensin.

Jos kirjoittajalla on julkaisuja toisen tai toisten kanssa ja hänet on mainittu ensimmäisenä kirjoittajana, tällaiset julkaisut tulevat lähdeluetteloon omassa kronologisessa järjestyksessään yksin kirjoitettujen jälkeen.

Saman tekijän samana vuonna ilmestyneet julkaisut asetetaan julkaisujen nimen mukaan aakkosjärjestykseen ja erotetaan pienellä kirjaimella (esim. 1990a ja 1990b). Näin toimitaan vain, jos ei ole muita kirjoittajia, joiden sukunimen mukaisesti lähde voidaan yksiselitteisesti tunnistaa.

Harvinaisen sukunimen aakkostaminen kannattaa tarkistaa joko etsimällä lähde, jossa tekijä viittaa itseensä, tai selvittämällä aakkostaminen Kielitoimiston ohjepankista (http://www.kielitoimistonohjepankki.fi/ohje/69). Yhteiskuntatieteiden ja filosofian laitoksen ohjeistuksessa annetaan seuraavat esimerkit: Frederick van Maanen aakkostetaan v:n mukaan (van Maanen, F.), Evelyn Fox Keller f:n mukaan (Fox Keller, E.; kaksiosainen sukunimi), Bertha von Tisenhusen t:n mukaan (Tisenhusen, B. von).

Korvaa tässä ohjeistossa olevan otsikon Lähteet alla olevat esimerkit omilla lähteilläsi. Varmista, että et jätä esimerkkilähteitä lopulliseen lähdeluetteloon.

Tyylit, taulukot ja kuviot

Jokainen tekstielementti muokataan tyylejä käyttämällä. Uusi luku aloitetaan 1. tekstikappale -tyylillä. Seuraavissa tekstikappaleissa käytetään leipätekstityyliä. Huomaa, että lukujen ensimmäistä kappaletta ei kuulu sisentää lainkaan. Sitaatin, taulukon tai kuvion jälkeistä kappaletta ei myöskään sisennetä, jolloin ne aloitetaan 1. tekstikappale -tyylillä.

Gradun pääluvut jakautuvat yleensä alalukuihin. Älä jätä työhösi yksinäisiä alalukuja – esimerkiksi 2.1 vaatii aina seurakseen alaluvun 2.2. Artikkelimuotoisessa pro gradu -tutkielmassa käytetään vain ensimmäisen (esim. 2) ja toisen tason (esim. 2.1) otsikoita. Tarvittaessa voidaan käyttää rivinalkuotsikoita, mikäli teksti ei muuten jäsenny loogisesti. Rivinalkuotsikko kirjoitetaan lihavoituna kappaleen alkuun, ja sen jälkeen tulee piste. Rivinalkuotsikko sisennetään, ellei se ole luvun aloittavassa kappaleessa tai sitaatin, taulukon tai kuvion jälkeisessä kappaleessa. Teksti jatkuu rivinalkuotsikon jälkeen ilman rivinvaihtoa.

Tyylejä käytetään siten, että klikataan hiirellä haluttua tekstiä ja tämän jälkeen klikataan haluttua tyyliä valikkoriviltä (kuvio 1). Muotoiltavan tekstin voi myös maalata, jolloin useamman tekstikappaleen muotoilu onnistuu yhdellä kertaa. Kaikki tyylit saa näkyviin klikkaamalla tyylivalikon oikeassa alalaidassa olevaa nuolta (kuvio 1).

Kuvio 1

Wordin yläpalkissa näkyvät tyylit

Sivunumerointi aloitetaan nimiösivulta, ja numerointi jatkuu yhtäjaksoisena viimeiseen tekstiä sisältävään sivuun (myös lähdeluettelo ja liitesivut). Numerot merkitään ilman pistettä oikeaan yläreunukseen. Ensimmäinen sivunumero merkitään kuitenkin vasta varsinaisen tekstin ensimmäisen pääotsikon (yleensä JOHDANTO) jälkeiselle sivulle.

Taulukot ja kuviot numeroidaan arabialaisin numeroin yhtäjaksoisesti kumpikin omana numerosarjanaan. Taulukon ja kuvion selitysteksteineen tulee olla ymmärrettävissä ilman varsinaisen tekstin lukemista. Selitystekstin riviväli voi olla tiheämpi kuin varsinaisen tekstin. Kuvioiden ja taulukoiden otsikot sijoitetaan kuvioiden ja taulukoiden yläpuolelle. Taulukon sarakkeita ei eroteta toisistaan pystyviivoin. Vaakaviivoja käytetään etenkin tilastollisessa taulukossa vain otsikkopalkin erottamiseen sekä taulukon päättymisen osoittamiseen kuten taulukoissa 1–3, jotka esittelevät erilaisia tyypillisiä taulukkotyyppejä. Lisää esimerkkejä taukoista ja kuvioista löydät täältä: https://apastyle.apa.org/style-grammar-guidelines/tables-figures/sample-tables

Muistathan lisätä vaihtoehtoisen tekstin (Alt Text) kuviin, kuvioihin, taulukoihin ja kaavioihin. Vaihtoehtoisen tekstin lisääminen kuvalle: valitse kuva ja napauta hiiren oikeaa näppäintä ja valitse Muokkaa vaihtoehtokuvausta (Office 365 Word-versio).

Taulukko 1

Eksploratiivinen faktorianalyysi psykologisten perustarpeiden mittarista

Faktorilataukset
Väittämät	1	2	3
Faktori 1: Autonomia
1. Asiat, joita minun täytyy töissä tehdä, vastaavat sitä mitä todella haluan tehdä.	.32	.05	.32
2. Saan tehdä työt omalla tavallani.	.66	-.06	.13
3. Töissä minusta tuntuu usein siltä, että joudun noudattamaan toisten käskyjä. (K)	.62	.08	-.13
4. Jos voisin valita, tekisin asiat työssä eri tavalla. (K)	.61	.04	.03
Faktori 2: Yhteenkuuluvuus
5. Töissä tunnen olevani osa porukkaa.	.08	.82	-.03
6. Tunnen itseni usein yksinäiseksi työyhteisössä. (K)	-.04	.77	.05
7. Koen, että minusta välitetään työyhteisössä.	.05	.74	.05
8. En tunne yhteenkuuluvuutta työtovereideni kanssa. (K)	-.03	.89	-.02
Faktori 3: Kyvykkyys
9. Tunnen olevani taitava työssäni.	-.02	.07	.78
10. Koen, että hallitsen työtehtäväni	.04	-.06	.80
11. Tunnen pystyväni suoriutumaan jopa vaikeimmista työtehtävistä.	-.02	.06	.67

Huom. N = 437. Menetelmänä käytettiin pääakselifaktorointimenetelmää (principal axis) ja rotaatiomenetelmänä direct oblimin. Yli .30 lataukset on vahvistettu. K = käännetty muuttuja.

Taulukko on muokattu Räsänen ja Mattila (2021) pro gradu -tutkielmasta.

Taulukko 2

Keskiarvot (KA), keskihajonnat (KH) ja muuttujien väliset korrelaatiot (N = 437)

Muuttuja	n	KA	KH	1	2	3	4
1. Työkokemus (luokiteltu)	431	4.82	1.35	–
2. Autonomia	434	3.82	0.64	.03	–
3. Yhteenkuuluvuus	434	4.14	0.65	.12*	.53***	–
4. Kyvykkyys	434	4.16	0.77	.05	.42***	.35***	–

* p < .05, *** p <.001; n = vastaajien määrä

Taulukko 3

Miesten (n = 84) ja naisten (n = 342) väliset erot muuttujissa riippumattomien otosten t-testillä

Naiset	Miehet
KA	KH	KA	KH	t	p	Cohen d
Autonomia	3.82	0.63	3.84	0.63	-0.26	.797	0.634
Yhteenkuuluvuus	4.16	0.79	4.23	0.68	-0.74	.293	0.769
Kyvykkyys	4.13	0.66	4.21	0.58	-1.05	.293	0.645

Huom. KA = keskiarvo, KH = keskihajonta, t = testisuureen arvo, p = testisuureen p-arvo Cohen d = efektikoko

APA-manuaalin mukaan sanoja taulukko ja kuvio ei kirjoiteta kokonaan isoin kirjaimin taulukon ja kuvion otsikon yhteydessä. Taulukon ja kuvion jälkeistä kappaletta ei sisennetä. Sivut pyritään kirjoittamaan täyteen. Tekstissä olevat viittaukset kuvioihin ja taulukoihin tehdään numeroviittauksin, esimerkiksi (taulukko 1) tai (kuvio 1) eikä esimerkiksi ”kuvio alla”. Lisäksi jokaiseen taulukkoon ja kuvioon täytyy viitata tekstissä ainakin yhden kerran. Lukua ei aloiteta taulukolla, kuviolla tai aineistolainauksella eikä lukua lopeteta niihin. Luvun alkuun tulee tekstiä, joka johdattaa taulukkoon, kuvioon tai aineistolainaukseen. Loppuun tulee puolestaan kokoavaa tai selittävää tekstiä, tai sellaisen puuttuessa taulukko, kuvio tai aineistolainaus sijoitetaan ylemmäs tekstissä.

Taulukoiden tulisi olla tiiviitä, ja niiden pitäisi sopia yhdelle sivulle. Mikäli taulukko kuitenkin jatkuu useammalle sivulle, tehdään taulukon alkuun yksi ylimääräinen rivi, johon taulukon otsikko asetetaan. Tämän jälkeen taulukon ominaisuuksista laitetaan päälle otsikkorivien toisto (ks. taulukko 1). Taulukon asetukset tulevat näkyviin, kun taulukko on valittuna. Tällöin voi myös valita, mitkä taulukon rivit toistetaan automaattisesti. Taulukon asetukset tulevat näkyviin työkalupalkin rakenne- ja asetteluvälilehdille. Sivun lopussa taulukon alla voi mainita, jos taulukko jatkuu seuraavalla sivulla, jolloin taulukon alle voi lisätä sulkeisiin sanan jatkuu. Suomen kielen suosituksista poiketen desimaalierottimena käytetään APA-sääntöjen mukaisesti pistettä sekä taulukoissa että leipätekstissä.

Tutkimustehtävä tai tutkimusongelmat tai tutkimuskysymykset

Artikkelimuotoisessa tutkielmassa tutkimustehtävä, tutkimusongelmat tai -kysymykset esitetään yleensä omassa alaluvussaan johdannon lopussa. Ne voidaan sisällyttää myös johdannon viimeiseen kappaleeseen. Luvun alussa kuvataan tutkimuksen tavoite, tarkoitus ja tutkimustehtävä sekä sen jälkeen tutkimusongelmat/-kysymykset (ja mahdollisesti hypoteesit). Tiimalasiperiaatteen mukaisesti ensin esitetään tutkimuksen tavoite ja tarkoitus, joka sitten taustoitetaan ja lopuksi päädytään perusteltuihin tutkimustehtävään ja tutkimuskysymyksiin. Mikäli tarkkoja tutkimuskysymyksiä ei aseteta, tutkimuksen yleinen tavoite kuvataan tarkemmin ja yksityiskohtaisemmin. Tämä alaluku siis tarkentaa ja täsmentää johdannon alussa yleisellä tasolla esitettyä tutkimuksen tavoitetta tai tavoitteita. Se voi olla merkittävästi lyhyempi kuin muut alaluvut.

Ohjeet saavutettavan opinnäytteen tekemiseen

Muistathan lisätä vaihtoehtoisen tekstin (Alt Text) kuviin, kuvioihin, taulukoihin ja kaavioihin. Vaihtoehtoisen tekstin lisääminen kuvalle: valitse kuva ja napauta hiiren oikeaa näppäintä ja valitse Muokkaa vaihtoehtokuvausta (Office 365 Word-versio).

Hyvät ohjeet mallipohjan käyttöön ja saavutettavuuteen löytyvät seuraavilta sivuilta:

https://www.jyu.fi/fi/file-download/download/public/24232 ja

https://www.jyu.fi/fi/opiskelijalle/kandi-ja-maisteriopiskelijan-ohjeet/opinnaytteet/opinnaytetyon-ja-verkkojulkaisujen-saavutettavuus

Wordin saavutettavuudesta voi lukea lisää Celian ohjesivuilta

https://www.saavutettavasti.fi/saavutettavat-asiakirjat/tekstinkasittelyohjelmat/word/

Tutkimusmenetelmät

Tutkimusmenetelmät-luvussa kuvataan tutkimuksen käytännön toteuttamiseen liittyvät ratkaisut, esimerkiksi tutkimuskonteksti, tutkimusote (mm. laadullinen/määrällinen), tutkimusasetelma, tutkimukseen osallistujat, aineistonkeruumenetelmät ja aineiston analyysimenetelmät. Alalukujen määrä ja otsikointi voivat vaihdella tutkimustehtävästä ja toteuttamistavasta riippuen. Tavoitteena on kuvata tutkimuksen toteuttaminen ja siihen liittyvät kysymykset niin tarkasti, että tutkimusta voidaan arvioida ja tutkimus on periaatteessa toistettavissa kuvauksen perusteella (jälkimmäinen peruste koskee varsinkin määrällistä tutkimusta). Yleensä Tutkimusmenetelmät-pääluvussa alalukuina ovat vähintään seuraavat luvut:

Tutkimuskonteksti kuvataan usein ensimmäisenä alalukuna laadullisessa, kokeellisessa tai interventiotutkimuksissa. Se voidaan kuitenkin liittää osaksi Tutkimukseen osallistujat/Tutkittavat/Tutkimusaineisto-alalukua silloin kun yksityiskohtainen tutkimuskontekstin kuvaaminen ei ole tarpeen.

Tutkimukseen osallistujat/Tutkittavat/Tutkimusaineisto

Tutkimusaineiston keruu. Tässä alaluvussa kuvataan aineiston keruu ja siinä käytetyt menetelmät. Kuvaus tutkimusaineiston keruusta voidaan yhdistää myös edelliseen alalukuun (Tutkimukseen osallistujat/Tutkittavat ja aineiston keruu).

Aineiston analyysi. Tässä alaluvussa kuvataan aineiston analyysimenetelmät.

Tutkimuskonteksti

Tutkimuskontekstin kuvaamisen tarkoitus on liittää tutkimus laajempaan asiayhteyteen, jotta sen voi hahmottaa osana tieteenalaan (esim. kasvatustiede) kuuluvaa tutkimusta. Esimerkiksi tutkimuskonteksti voi olla ’korkeakoulututkimus’, tutkimusalue ’opiskelijavalintamenetelmien tutkiminen ja kehittäminen’ ja tutkimusaihe ’luokanopettajakoulutukseen hakeneiden kokemukset soveltuvuushaastattelusta vuosina 2017 ja 2018’.

Tutkimuskontekstin kuvaaminen voi myös tarkoittaa sen ympäristön kuvaamista, jossa tutkimus toteutettiin (esim. etnografinen tutkimus kyläkoulusta, jolloin voidaan kuvata esimerkiksi tutkitun koulun henkilökuntarakenne ja oppilasmäärä), sekä sitä, että esitellään tutkimuksen kytköksiä tieteenfilosofiaan, tutkimusmetodologiaan, ilmiön historiaan, koulutuspolitiikkaan tai tarkastellaan muita tutkimusaihetta asemoivia tekijöitä. Kokeellisessa tai interventiotutkimuksessa tutkimuskonteksti tarkoittaa yksityiskohtaisen tutkimusasetelman kuvaamista.

Tutkimukseen osallistujat / Tutkittavat / Tutkimusaineisto

Tutkimukseen osallistujat/Tutkittavat/Tutkimusaineisto-alaluvun tavoitteena on kuvata tutkimukseen osallistujat/tutkimusotos/tutkimusaineisto riittävän tarkasti, jotta lukija voi arvioida tutkimusasetelmaa ja tulosten yleistettävyyttä tai siirrettävyyttä sekä suhteuttaa havaintoja muihin tutkimustuloksiin. Sekä laadullisessa että määrällisessä tutkimuksessa otokselta edellytetään, että se on sopivan kokoinen suhteessa käytettyihin tutkimusmenetelmiin. Lisäksi otannan on oltava tarkoituksenmukainen suhteessa tutkimuskysymyksiin vastaamiseen.

Tutkimukseen osallistujien/tutkittavien kuvaus sisältää useimmiten seuraavat tiedot: Keitä tai mitä tutkittiin? Kuinka monta osallistujia/tutkittavia oli? Millaisia olivat tutkittavien keskeisimmät, tutkimuksen kannalta olennaiset ominaisuudet (esim. sukupuoli, ikä, koulutus, siviilisääty, työtilanne, sosioekonominen asema)? Mikä oli tutkijan suhde tutkimukseen osallistujiin (erityisesti laadullisessa tutkimuksessa)? Jos tutkimusaineisto koostuu osittain tai kokonaan dokumenteista, annetaan tässä luvussa tarkat tiedot niistä (esim. dokumenttien määrä, tarkoitus ja tekstilaji). Tutkimusaineistoa ja tutkittavien taustaa koskeva tieto auttaa ymmärtämään ja tulkitsemaan tutkimustuloksia.

Tutkimusaineiston keruu

Tutkimusaineiston keruu -luvun tavoitteena on kuvata lukijalle, miten aineisto kerättiin ja miksi tiettyjä valintoja tehtiin. Olennaisia raportoitavia asioita ovat seuraavat kokonaisuudet:

Tutkimuksen konkreettinen toteuttaminen: miten, missä ja milloin aineisto kerättiin (pitkittäistutkimuksessa eri aineistonkeruuvaiheet)?

Aineistonkeruumenetelmät ja niiden valintaperustelut:

laadullinen tutkimus: millä menetelmillä aineisto kerättiin (esim. osallistuva havainnointi, haastattelu, dokumenttitutkimus)?

määrällinen tutkimus: millä menetelmillä, mittareilla/osioilla kutakin käsitettä mitattiin/tutkittiin, ja mikä oli mittareiden alkuperä (tarkat lähdetiedot)?

Määrällisessä tutkimuksessa asteikot ja summamuuttujat: minkälaisia asteikkoja ja summamuuttujia rakennettiin, ja mitkä olivat niiden luotettavuudesta kertovat reliabiliteetit eli Cronbachin alfa-kertoimet? Laadullisen tutkimuksen luotettavuustarkastelun kriteerit poikkeavat usein määrällisen tutkimuksen kriteereistä ja yleensä niitä tarkastellaan eri kohdassa tutkielmaa kuin määrällisessä tutkielmassa (ks. Pohdinta).

Aineiston analyysi

Aineiston analyysi -luvun tavoitteena on kuvata lukijalle, miten aineistoa on laadullisesti tai määrällisesti analysoitu. On tärkeä perustella valintoja ja kuvata, miten kukin aineiston analyysimenetelmä sopii kunkin tutkimusongelman analysointiin. Määrällisessä tutkimuksessa aineiston analysoinnin kuvauksessa noudatetaan yleensä samaa järjestystä kuin tutkimusongelmien esittelyssä. Laadullisessa tutkimuksessa analyysin kuvaustapoja on monenlaisia. Laadullisessa tutkimuksessa tutkimuksen luotettavuuden lisäämiseksi aineiston analyysin kuvauksen tulee olla riittävän yksityiskohtainen, jotta siitä käy ilmi, miten tuloksiin ja johtopäätöksiin on päädytty.

Eettiset ratkaisut

Eettiset ratkaisut alaluku voi sisältää seuraavat asiat: tutkimusluvat, tietoon perustuva suostumus, tutkittavien ja tutkimuspaikan suojaaminen ja anonymiteetti/pseudonymiteetti, luottamuksellisuus, tutkijan asema ja suhde tutkittaviin, aineiston säilyttäminen ja tuhoaminen, analyysiin ja raportointiin liittyvät eettiset kysymykset sekä tekoälyn hyödyntäminen ja siihen liittyvät eettiset näkökulmat. Huomioithan, että tekoälyn hyödyntämisessä tulee noudattaa voimassa olevia yliopiston linjauksia sekä huolehtia tutkimuseettisistä näkökulmista. Esimerkiksi tekoälyllä tuotetun tekstin käyttäminen suoraan osana opinnäytetyötä ei ole sallittua ja tutkimusaineiston syöttäminen tekoälysovellukseen voi olla tietosuojaselosteen vastaista.

Eettisiin näkökulmiin palataan usein pohdinnassa uudelleen. Opinnäytetyön liitteinä annetaan tutkimustiedote, tietosuojaseloste ja tarkempi selonteko tekoälyn käytöstä (ks. esimerkki selonteosta tekoälyn käytöstä Liite 4).

Jyväskylän yliopiston ohjeita:

Opiskelijan tietosuojaohjeet ja mallipohjat: https://www.jyu.fi/fi/tietosuoja/opiskelijan-tietosuojaohjeet

Ohjeet ja linjaukset tekoälypohjaisten sovellusten käytöstä: https://www.jyu.fi/fi/opiskelijalle/kandi-ja-maisteriopiskelijan-ohjeet/opintoja-ohjaavat-saadokset-ja-maaraykset/tekoalypohjaisten-sovellusten-kaytto-opiskelussa-jyu-ohjeet-ja-linjaukset

Movin ohjeet tekoälypohjaisten sovellusten käytöstä: https://www.jyu.fi/fi/opiskelijalle/kandi-ja-maisteriopiskelijan-ohjeet/opinnot-movissa/ohjeet-tekoalypohjaisten-sovellusten-kayttoon-movin-opintojaksoilla

Tulokset

Tulosluku otsikoidaan tavallisimmin Tulokset (myös Löydöt), mutta otsikko voidaan myös muotoilla tulosten sisällön mukaan. Tulokset-luvun alussa voi tarvittaessa tiiviisti kuvata, miten tulosluku rakentuu. Näin toimitaan etenkin, jos rakenne poikkeaa tyypillisestä tavasta, jossa tulosluku jäsennetään alalukuihin, jotka vastaavat tutkimuskysymyksiin. Myös yleiskuvan ja kuvailevien tulosten käsittely lyhyesti on mahdollista.

Sisällöllinen alaluku

On tavallista, että ensimmäisessä tulosten alaluvussa vastataan ensimmäiseen tutkimuskysymykseen tai -ongelmaan. Poikkeuksena tästä laadullisen tutkimuksen tulosluvut voivat rakentua monin eri tavoin, ja samassa alaluvussa voidaan vastata useampaan kuin yhteen tutkimuskysymykseen. Lisäksi laadullisessa tutkimuksessa voidaan käyttää tulosten sisältöön yksityiskohtaisemmin viittaavia otsikoita kuvailevuuden ja luotettavuuden tukena.

Jos käytetään alalukujen otsikointia, niitä on syytä olla aina vähintään kaksi saman tasoista. Taulukoita ja kuvioita ei tuoda analyysiohjelmista muokkaamattomina tekstiin, vaan niitä editoidaan ja varmistetaan, että ne ovat ohjeistuksen mukaisesti laadittuja (esim. ei ylimääräisiä viivoja taulukoissa ja otsikot oikeissa paikoissa).

Sisällöllinen alaluku

On tavallista, että toisessa tulosten alaluvussa vastataan toiseen tutkimuskysymykseen tai -ongelmaan. Huomaa kuitenkin, että laadullisen tutkimuksen tulosluvut voivat rakentua eri tavoin (ks. edellinen luku). Tuloksia kuvatessa voidaan käyttää taulukoita. Erityisesti määrällisessä tutkimuksessa käytetään usein myös kuvioita selventämässä tutkimustuloksia (ks. kuvio 3 ja kuvio 4).

Kuvio 2

Lukujonotaitojen kehitys alakoulun neljän ensimmäisen luokan aikana heikoilla, keskitasoisilla ja hyvillä lukijoilla

Kuvio 3

Kirjoitelmien loogisuuden prosentuaalinen jakauma

Jokaiseen kuvioon ja taulukkoon tulee viitata tekstissä vähintään kerran. Kuviot ja taulukot asetetaan tekstin lomaan välittömästi ensimmäisen tekstiviittauksen jälkeen. Mikäli tutkimuksen tuloksia esitetään taulukossa, samoja tutkimustuloksia ei pääsääntöisesti toisteta tekstissä, ellei sille ole painavaa syytä. Kuviota selvennetään tarvittava määrä, mutta vältetään kuvion sisällön turhaa toistoa.

Laadullisessa tutkimuksessa tuloksia/löytöjä havainnollistetaan ja tulkintoja perustellaan aineistositaateilla. Mikäli sitaatit ovat pidempiä kuin 40 sanaa, ne sisennetään alla olevaan tapaan (ks. liite 3):

Ja sitte se kiusaamattomuusryhmä juttu mikä meillä on, niin se on aika raskasta puuhaa, että meillä on neljä siinä opettajaa ja sit opot on mukana siinä myöskin […] Vaikkakin se työ on sitte palkitsevaa, sillä tavalla palkitsevaa, että vaikka on inhottava haastatella sellasista kiusaamisasioista, mutta että kuitenkin saadaan tulosta aikaseks. (Viivin 4. haastattelu)

Lyhyemmät sitaatit erotetaan muusta tekstistä lainausmerkeillä. Sitaatteja ei kursivoida. Pitkät aineistoesimerkit on hyvä merkitä rivinumeroilla, jolloin niihin on helppo viitata tekstissä. Rivinumeroiden merkitsemisessä rajatulle alueelle voit käyttää apuna Word-ohjelman jatkuva osanvaihto -toimintoa.

1 Matti:	Kuinka paljon on kaksi plus kaksi, Liisa?

2 Liisa:	Se on viisitoista.

3 Matti:	Ei nyt sentään. Kaisa, mitäs sinä vastaat?

4 Kaisa:	Se on neljä.

5 Matti:	Kyllä, näinhän se on.

Myös laadullisessa tutkimuksessa tuloksia voidaan esittää taulukkomuodossa. Taulukossa 4 on kuvitteellinen esimerkki siitä, miten teemat ja niiden sisällöt voidaan taulukkomuodossa raportoida.

Taulukko 4

Teemoittelu nuoren opettajan kehitystehtävistä ja niiden ratkaisutavoista

Teema	Sanallinen kuvaus
Opetusfilosofia	Oman opetustyylin löytäminen <-> urautuminen
Oppilassuhde	Rakentavan suhteen luominen oppilaisiin <-> suhteen puuttuminen / vallankäyttö
Suhde työtovereihin	Yhteistyö <-> syrjäytyminen / yksityisyrittäjyys

Pohdinta

Pohdintalukua ei artikkelimuotoisessa tutkielmassa yleensä tarvitse jakaa alalukuihin, mutta alalukuja voi käyttää tarvittaessa. Pohdinnan keskeiset sisällöt ovat

tulosten tarkastelu ja johtopäätökset

tutkimuksen arviointi (luotettavuus, rajoitukset)

jatkotutkimushaasteet ja käytännön sovellukset.

Pohdinnan alussa kerrataan ytimekkäästi yleisellä tasolla tutkimuksen tavoite ja esitetään tiivistetysti tutkimuksen tulokset. Tuloksia myös verrataan ja arvioidaan suhteessa johdannossa esitettyihin teorioihin tai tutkittavan ilmiön käsitteiden kuvailuun sekä aiempiin tutkimustuloksiin. Pohdinta sisältää arviointia siitä, tuottiko tutkielma uutta tietoa, ymmärrystä tai tulkintaa, vahvistiko se aiempia tutkimustuloksia tai näyttäytyvätkö aiemmat tutkittavan ilmiön käsitteiden kuvailut tai teoriat suhteessa tuloksiin uudessa valossa. Lisäksi arvioidaan tutkimuksen tavoitteen toteutumista ja tulosten sovellettavuutta käytäntöön.

Pohdinnassa tulee myös arvioida kriittisesti sekä tutkimuksen toteuttamista että tuloksia mahdollisten rajoitusten näkökulmasta. Tällä tarkoitetaan tutkimuksen luotettavuuden (esim. sisäinen validiteetti/vastaavuus, yleistettävyys/siirrettävyys, reliabiliteetti/tutkimustilanteen arviointi, objektiivisuus/vahvistettavuus) arviointia sekä tutkimuksen rajoitteiden ja vahvuuksien tunnistamista (sekä toteutuksen että tutkijan tulkinnan osalta). Lopuksi pohditaan tulevien tutkimusten haasteita oman tutkielman tuloksiin ja toteutukseen pohjautuen ja ehdotetaan jatkotutkimusaiheita. Mieti tutkimusraportin lopetus huolellisesti: mihin sanoihin haluat pro gradusi päättää ja minkä jättää päällimmäiseksi viestiksi lukijalle?

Lähteet

Alla olevat esimerkit lähdeluettelon laadinnasta on tehty noudattaen Jyväskylän avoimen yliopiston APA-ohjeistusta https://www.jyu.fi/fi/opiskelijalle/avoimen-yliopiston-aineistot-moodlessa/kasvatustieteet-lahdeviittausohjeet. Esimerkit kattavat yleisimmät tilanteet, mutta erityistilanteissa tutkielman tekijän on syytä lisäksi perehtyä APA:n manuaaliin. Myös sivustot http://www.apastyle.org/, Basics of APA style tutorial (http://flash1r.apa.org/apastyle/basics/index.htm?_ga=2.78795476.1773967201.1523430185-1715353531.1523430185) ja Purduen yliopiston APA-opas (https://owl.purdue.edu/owl/research_and_citation/apa_style/apa_style_introduction.html) ovat hyödyllisiä.

Suomenkielistä lähdeluetteloa varten Psykologia-lehti antaa nettisivuillaan (ks. http://www.psykologia.fi/kirjoittajille/yleiset-ohjeet-kirjoittajille) seuraavan ohjeistuksen teosten nimien merkitsemiseen sekä sivunumeroiden merkitsemiseen:

Sivunumeroiden väliin tulee lyhyt ajatusviiva eli n-ajatusviiva (en dash; –), ei siis lyhyt yhdysmerkki (hyphen; -) eikä pitkä ajatusviiva eli m-ajatusviiva (em dash; —). Jos teoksen nimessä on useita sanoja, käytä isoa alkukirjainta pääsääntöisesti vain niistä ensimmäisessä. Käytä silti isoja alkukirjaimia sanoissa, joihin kuuluu iso alkukirjain kyseisen kielen konventioiden mukaisesti (kuten erisnimissä, englanninkielisissä kielten nimissä, saksankielisissä substantiiveissa). Kirjoita lehtien nimet niin kuin lehdet itse kirjoittavat ne – yleensä useimmat sanat alkavat isolla alkukirjaimella. Jos teoksen nimessä on otsikko ja alaotsikko, käytä niiden välissä kaksoispistettä, paitsi jos teoksessa on käytetty jotain muuta välimerkkiä. Jos teoksen nimeen kuuluu kaksoispisteen tai ajatusviivan jälkeinen alaotsikko, kirjoita se suomenkielisessä teoksessa pienellä alkukirjaimella ja muun kielisessä isolla. Kysymysmerkin, huutomerkin tai pisteen jälkeinen alaotsikko alkaa aina isolla alkukirjaimella. Lähteiden selitykset on suomennettava: esimerkiksi Teoksessa (ei ”In”), toim. (ei ”ed./eds.”), s. (ei ”p./pp.”), 3. painos (ei ”3rd edition”), ym. (ei ”et al.”).

Esimerkkejä artikkelista aikakauslehdessä. Englanninkielisten aikakauslehtien nimet kirjoitetaan aina täydellisinä ja lehden nimen varsinaiset sanat kirjoitetaan isoin alkukirjaimin. Merkitse lähteen DOI (Digital Object Identifier) lähdeluetteloon aina, kun se on saatavilla alla olevan esimerkin mukaisesti. Huomaathan, että lehtien välillä on vaihtelua siinä, julkaistaanko artikkelit osana tiettyä numeroa (sulkeissa oleva numero) vai vain osana vuosikertaa (lehden nimen jäljessä oleva numero). Osa verkkolehdistä käyttää lisäksi sivunumerojen sijaan artikkelinumeroa. Jos artikkeli on julkaistu verkossa, mutta sitä ei ole vielä sijoitettu osaksi vuosikertaa, lisätään lehden nimen perään teksti ”Julkaistu ennakkoon verkossa”.

Heikkinen, H., Huttunen, R., Niglas, K., & Tynjälä, P. (2005). Kartta kasvatustieteen maastosta. Kasvatus, 36(5), 340–354.

Leech, N. L., & Onwuegbuzie, A. J. (2009). A typology of mixed methods research designs. Quality & Quantity: International Journal of Methodology, 43, 265–275. https://doi.org/10.1007/s11135-007-9105-3

Lopez-Perez, D., Stryjek, R., & Raczaszek-Leonardi, J. (2020). Recurrence qualitative analysis in the study of online coordination in Norway rats (Rattus norvvegicus). Journal of Comparative Psychology. Advance online publication. https://doi.org/10.1037/com0000253

Mertala, P. (2020). How connectivity affects otherwise traditional toys? A functional analysis of Hello Barbie. International Journal of Child-Computer Interaction, 25. 100186. https://doi.org/10.1016/j.ijcci.2020.100186

Mertala, P. (2021). The pedagogy of multiliteracies as a code breaker: A suggestion for a transversal approach to computing education in basic education. British Journal of Educational Technology. Julkaistu ennakkoon verkossa. https://doi.org/10.1111/bjet.13125

Nuthall, G. (1999a). Learning how to learn: The evolution of students’ minds through the social processes and culture of the classroom. International Journal of Educational Research, 31(3), 141–256.

Nuthall, G. (1999b). The way students learn: Acquiring knowledge from an integrated science and social studies unit. Elementary School Journal, 99(4), 303–341. https://doi.org/10.1086/461928

Pearson, M., & Brew, A. (2002). Research training and supervision development. Studies in Higher Education, 27(2), 135–150. https://doi.org/10.1080/03075070220119986

Perkins, D. D., & Zimmerman, M. A. (1995). Empowerment theory, research and application. American Journal of Community Psychology, 23, 569–573.

Esimerkkejä artikkeleista kokoomateoksessa (toimitetussa teoksessa)

Toimittajien nimissä etunimen alkukirjaimet kirjataan ennen sukunimeä. APAn mukaan artikkelin sivunumerot merkitään sulkuihin teoksen nimen jälkeen (kuten alla olevissa esimerkeissä).

Bae, B. (1986). Observasjon i barnehagesammanhang – en problematisering. Teoksessa R. J. Pettersen, M. Lande, & J. B. Lie (toim.), Barn och vuxna i barnomsorg (s. 211–225). Studentlitteratur.

Bateson, G. (1971). The message "This is play". Teoksessa R. E. Herron & B. Sutton-Smith (toim.), Child's play (s. 261–266). Wiley. (Alkuperäinen julkaisu ilmestyi 1956 teoksessa B. Schaffner (toim.), Group processes (s. 145–151). Josiah Macy Foundation.

Bretherton, I. (1984). Representing the social world in symbolic play: Reality and fantasy. Teoksessa I. Bretherton (toim.), Symbolic play: The development of social understanding (s. 3–41). Academic Press.

Bretherton, I. (1985). Pretense: Practicing and playing with social understanding. Teoksessa G. Brown & A. Gottfried (toim.), Play interactions: The role of toys and parental involvement in children's development (s. 69–79). Johnson & Johnson.

Brodzinsky, D. M., Sigel, I. E., & Golinkoff, R. M. (1981). New directions in piagetian theory and research: An integrative perspective. Teoksessa I. E. Sigel, D. M. Brodzinsky, & R. M. Golinkoff (toim.), New directions in piagetian theory and practice (s. 3–25). Erlbaum.

Diamond, R. M. (2005). The institutional change agency: The expanding role of academic support centers. Teoksessa S. Chadwick-Blossey & D. R. Robertson (toim.), To improve the academy (Vol 23, s. 24–37). Anker Publishing.

Kuusinen, J., & Korkiakangas, M. (1991). Oppiminen. Teoksessa J. Kuusinen (toim.), Kasvatuspsykologia (s. 21–64). WSOY.

Leu, D. J., Kinzer, C. K., Coiro, J. L., & Cammack, D. W. (2004). Toward a theory of new literacies emerging from Internet and other information and communication technologies. Teoksessa R. B. Ruddell & N. Unrau (toim.), Theoretical models and process of reading (5. painos, s. 1570–1613). International Reading Association.

Esimerkkejä kirjoista

Argyle, M. (1991). Cooperation: The basis of sociability. Routledge.

Barkley, R. A. (1997). Defiant children. A clinician´s manual for assessment and parent training (2. painos). Guilford Press.

Bretherton, I. (toim.). (1984). Symbolic play. The development of social understanding. Academic Press.

Canetti, E. (1994). Der ohrenzeuge: Fünfzig charaktere (suom. M. Lång & J. Tammi.) Pikku-idis. (Alkuperäisteos julkaistu 1974).

Caplan, R. D., Cobb, S., French, J. R. P., jr, Van Harrison, R. & Pinneau, S. R., jr (1980). Job demands and worker health. Main effects and occupational differences. The University of Michigan.

Green, L. W. & Kreuter, M. W. (2001). Health promotion planning: An educational and ecological approach (3. painos). McGraw-Hill.

Hirsjärvi, S., Remes, P., & Sajavaara, P. (2007). Tutki ja kirjoita. (13. osin uudistettu painos). Tammi.

Metsämuuronen, J. (2009). Tutkimuksen tekemisen perusteet ihmistieteissä. (4. laitos, 1. painos). Gummerus.

Rose, J. & Perski, A. (2010). Duktighetsfällan: En överlevnadshandbok för prestationsprinsessor (suom. V. Metsälä.) Minerva Kustannus. (Alkuperäisteos julkaistu 2008).

Patterson, G. R., Reid, J. B., & Dishion, T. J. (1992). Antisocial boys. Castal.

Esimerkkejä raporteista, esityksistä ja materiaaleista

Aunola, K., Onatsu-Arvilommi, T. & Nurmi, J.-E. (1999). Strategy and attribution questionnaire for children (SAQ-C). Julkaisematon testi. Jyväskylän yliopisto.

Inkinen, M. (2012). CORE-menetelmä ja sen käyttö opintopsykologityössä Helsingin yliopistolla. [Suullinen esitys]. Psykoterapiatutkimuksen päivillä helmikuussa 2012, Jyväskylä.

Järvelä, S., Järvenoja, H., & Malmberg, J. (2008). How do elementary school students self-regulate their learning and motivation when studying science with gStudy? [Suullinen esitys]. ICM 2008 -konferenssi, Turku.

Lepola, J., Salonen, P. & Mattinen, A. (2007). CBeMo: lapsen käyttäytymisen arviointi aikuisen ohjaamissa askartelu- ja toimintatilanteissa päiväkodissa. Julkaisematon käsikirjoitus. Oppimistutkimuksen keskus. Turun yliopisto.

Linnakangas, R., Lehtoranta, P., Järvikoski, A. & Suikkanen, A. (2010). Perhekuntoutus puntarissa. Kelan psykiatrisen perhekuntoutuksen kehittämishankkeen arviointi (Sosiaali- ja terveysturvan tutkimuksia 109). Kelan tutkimusosasto.

Meri, M. (1998). Ole oma itsesi. Reseptologinen näkökulma hyvään opetukseen (Tutkimuksia 194). Helsingin yliopisto: Opettajankoulutuslaitos.

Mylläri, J. (2007). Media education and pedagogical thinking in pupil’s mindset: research report. http://www.project-game.eu/clips/docs/research_report_fi.pdf

Niemi, H. (1989). Mitä on opettajien ammatillinen kehittyminen? Teoksessa S. Ojanen (toim.) Akateeminen opettaja (Täydennyskoulutusjulkaisuja 4, s. 66–99). Helsingin yliopisto: Lahden tutkimus- ja koulutuskeskus.

Opetushallitus (2014). Perusopetuksen opetussuunnitelman perusteet. Määräykset ja ohjeet 96. Opetushallitus.

Tilastokeskus (2012a). Suomi lukuina. Työmarkkinat. Väestö toiminnan mukaan. Tilastokeskus. http://www.stat.fi/tup/suoluk/suoluk_tyoelama.html

Tilastokeskus (2012b). Suomi lukuina. Väestö iän mukaan, 2012 lopussa. Tilastokeskus. http://www.stat.fi/tup/suoluk/suoluk_vaesto.html

Esimerkkejä pro gradu -tutkielmista ja väitöskirjoista

Hänninen, M. (2016). APO-ohjaajien kokemuksia dialogisuudesta ohjauksessa. [pro gradu -tutkielma, Jyväskylän yliopisto]. https://jyx.jyu.fi/dspace/handle/123456789/50287

Lepola, J. (2000). Motivation in early school years: Developmental patterns and cognitive consequences. [väitöskirja, Turun yliopisto]

Niemi, K. (2016). Moral beings and becomings: Children’s moral practices in classroom peer interaction. [väitöskirja, Jyväskylän yliopisto]. https://jyx.jyu.fi/dspace/handle/123456789/48975

Aikakaus- tai sanomalehtiartikkeli

Kakkori, S. (8.9.2016). Takapihoille voi mahtua parikymmentä taloa. Keskisuomalainen, 13.

Esimerkkejä internet-artikkeleista tai vain verkossa ilmestyvän lehden artikkelista

Burleson, J. L. (2012). Show choir. Oxford Music Online. http://www.oxfordmusiconline.com/subscriber/article/grove/music/A2219487

Eerola, T. (2000, heinäkuu). The rise and fall of the experimental style of the Beatles. Soundscapes, 3. http://www.icce.rug.nl/~soundscapes/VOLUME03/Rise_and_fall0.shtml

Bernstein, M. (16.8.2002). 10 tips on writing the living Web. A List Apart: For People Who Make Websites, 149. http://www.alistapart.com/articles/writeliving

Esimerkkejä muista lähteistä

Laki

Oppilas- ja opiskelijahuoltolaki, 1287/2013 (2014), Annettu Helsingissä 30 päivänä joulukuuta 2013. https://www.finlex.fi/fi/laki/alkup/2013/20131287

Blogi

Bishop, D. (26.8.2012). How to bury your academic writing. BishopBlog. http://deevybee.blogspot.fi/2012/08/how-to-bury-your-academic-writing.html

Verkkosivu, jossa tekijä organisaatio

Google. (1.7.2021). Google privacy policy. http://www.google.com/intl/en/policies/privacy/

Twiitti

Yle Uutiset [@yleuutiset] (25.8.2021). Elia Ahola, 23, istui koulun penkillä viimeksi peruskoulussa, nyt hän aloitti yliopisto-opinnot – "Valtava työ palkittiin". [Twiitti] https://twitter.com/yleuutiset/status/1430554572716654593

YouTube-video

Sloan, B. & Pelling, J. [Don't Hug me I'm Scared]. (19.6.2016). Don't hug me I'm scared 6 [video]. YouTube. https://www.youtube.com/watch?v=dbL-NSkXnl8

Liitteet

Liite 1. Oikeinkirjoitukseen liittyviä ohjeita

Ajatusviiva –: Ctrl + - (miinusmerkki numeronäppäimistössä).

Lastensuojelu – kehityskulkuja ja paikannuksia (artikkelin otsikko)

Loka–marraskuussa

5–6-vuotiaat

Paikalla oli vain kymmenen–viisitoista kuulijaa.

Pyytäminen käy jollakin seuraavista tavoista:

– palauttamalla täytetty koontilomake

– lähettämällä sähköpostia

– soittamalla.

Yhdysmerkki

suomalais-ugrilainen, ei-eurooppalainen, approbatur-arvosana,

kaksi- ja puolivuotias, opettaja-oppilassuhde, kirjain-äännevastaavuus,

NLP-teoria, pro gradu -tutkielma

Prosenttimerkin edellä jätetään suomenkielisessä tekstissä yksi välilyönti (esim. 17 % haastatelluista), mutta englanninkielisessä tekstissä ei ole välilyöntiä.

Yhtäläisyysmerkin molemmin puolin tulee välilyönti (1 km = 1 000 m).

Erilaisissa oikeinkirjoituksen pulmakohdissa kannattaa tarkistaa tämänhetkinen kielenhuollon suositus Kielitoimiston ohjepankista (http://www.kielitoimistonohjepankki.fi/selaus/924).

Liite 2. Ohjeita sivunumeroiden lisäämiseen

Seuraava ohjeistus auttaa sivunumeroinnin asettamisessa Wordin tekstinkäsittelyohjelmassa. Mene tekstissäsi Johdanto-luvun ensimmäiselle sivulle ja valitse ylävalikosta "Sivun asettelu". Löydät kohdasta "Sivun asetukset" edelleen kohdan "Vaihdot". Valitse listasta vaihtoehdoksi kohta ”Osanvaihdot”. Pääset ylätunnisteeseen klikkaamalla sivun yläreunaa. Ensimmäisellä sivulla, jossa lukee sinisellä Ylätunniste (osa2), on sinisellä valinta ”Sama kuin edellinen”. Tämä poistuu, kun painat ylävalikosta painiketta Rakenne (linkitä edelliseen).

Liite 3. Muotoiluohjeet pro gradu- ja kandidaatintutkielmiin, mikäli et käytä valmista mallipohjaa

Riviväli:	1,5

Kirjasintyyppi:

Book Antiqua

Pistekoot:

kansilehti:

Työn nimi 16 (keskitys)

Tekijän nimi 14 (keskitys)

Muu 12 (oikean reunan tasaus)

otsikot (lihavoituna):

TIIVISTELMÄ, SISÄLLYS, LÄHTEET ja LIITTEET (ISOT KIRJAIMET) 14

LUKUJEN OTSIKOT (ISOT KIRJAIMET) 16

teksti 12

kuviot ja taulukot 10,5

Marginaalit:

ylhäällä 2,5 cm, alhaalla 2,5 cm, vasen 3 cm, oikea 3 cm

Suorat lainaukset:

alle kaksi riviä, tekstin sisässä ”lainausmerkein erotettuna” tai kursivoituna ilman lainausmerkkejä

pidemmät, sisennys 1 cm, rv 1, ei lainausmerkkejä eikä kursivointia

Liite 4. Selonteko tekoälyn käytöstä (ohje)

Kerro tässä liitteessä täsmällisesti, mitä työkaluja on käytetty, miten, mihin tarkoitukseen ja missä osassa opinnäytetyötä. Voit soveltaa yliopiston ohjeita: https://www.jyu.fi/fi/opiskelijalle/kandi-ja-maisteriopiskelijan-ohjeet/akateemiset-opiskelutaidot/tekoalyn-kayton-raportointi

Huomioithan, että tekoälyn käyttämisen tulee olla linjassa ajankohtaisten Jyväskylään yliopiston ohjeiden ja linjausten kanssa Tekoälypohjaisten sovellusten käytöstä opiskelussa sekä noudattaa tutkimuseettisiä periaatteita. Opinnäytetyön tekijänä olet vastuullinen perehtymään näihin ohjeisiin.

Esimerkki on muokattu lainaus artikkelista Muistoja sukupuolesta ja tunteista – lastentarhanopettajaopiskelijat kertovat lapsuudestaan. Otteen viitteet on muokattu APA7:n mukaiseksi. Alkuperäisen otteen kohta ”Tunteet voidaan nähdä liikkeessä olevana prosessina, jota voi tarkastella tarkoituksenmukaisena tai intuitiivisena reaktiona. Niiden intensiteetti vaihtelee ja niihin liittyy aina ruumiillinen kokeminen. (Crawford ym.1992, 110–117),”, on uudelleenkirjoitettu yhdeksi virkkeeksi.

Esimerkki on muokattu lainaus artikkelista (Vasta)kertomuksia koulutuksen digitalisaatiosta. Otteen viitteet on muokattu APA7:n mukaiseksi ja viitattujen kirjoittajien etunimet on jätetty muokatusta versiosta pois.

Kaksoispisteistä ja alkukirjainkäytännöistä ks. http://www.kielitoimistonohjepankki.fi/haku/kaksoispiste/ohje/143#kaksoispisteen%20jaljessa).

Esimerkki on muokattu lainaus artikkelista Koulutuksen digitaalinen datafik(s)aatio. Otteen viitteet on muokattu APA7:n mukaiseksi ja viitatun kirjoittajan etunimet on jätetty muokatusta versiosta pois.